Jak funguje hudba

2026-02-16T13:37:16+01:00

Cena: 0.00

Jak ovlivňuje technologie vyznění hudby a způsob, jak ji vnímáme? Jaké vlastnosti má dobrý hudební klub? Co je to hudba sfér a proč hraje vesmír zrovna blues?

Světoznámý hudebník David Byrne předkládá všem zvídavým čtenářům a čtenářkám svérázně pojaté a srozumitelné poznatky o světě hudby – její teorii i praxi. Kniha Jak funguje hudba připomíná hravou hudební improvizaci, zároveň jde o propracované a myšlenkově hutné dílo, které vychází z více než čtyřicetileté autorovy umělecké zkušenosti. Navzdory dynamickému vývoji kompozičních technologií, nástrojů i způsobů distribuce působí text z roku 2012 stále aktuálně, pátrá totiž po podstatě hudební profese i samotné kreativity. Byrne záměrně nepředkládá dogmatické poučky, ale snaží se dobrat širších souvislostí z oblasti historie, sociologie i přírodních věd, a to prostřednictvím obdivuhodného množství citací, příkladů a inspirativních otázek.

Audioknihu načetl v živelné interpretaci Ondřej Brousek – herec, ale příhodně také muzikant a hudební skladatel. Slovo doprovázejí úryvky původní hudby z alba My Life in the Bush of Ghosts, které David Byrne vytvořil ve spolupráci s anglickým producentem Brianem Enem. Posluchači si vyslechnou nejen příběh tohoto hudebního experimentu, ale i řadu zajímavostí o kultovní skupině Talking Heads, klubu CBGB či dalších Byrneových výtvarných, divadelních nebo filmových projektech.

Jak funguje hudba je inspirativním průvodcem pro všechny, kdo chtějí hudbě lépe porozumět – ať už ji poslouchají, tvoří, nebo o ní jen přemýšlejí. Přesvědčivě dokládá, že hudba je víc než jen zvuk a může být též způsobem, jak nahlížet svět.

„Dokonalá oslava neustále se vyvíjející umělecké formy, která dokáže změnit náš pohled na sebe samé i na svět. Pečlivě ozdrojovaná a nesmírně poutavá historie hudby.“ – The Independent

„Byrneův zápal je sympatický a moti vuje jednak k dalšímu vzdělávání, jednak k aplikaci jeho poznatků na vlastní zkušenosti.“ – magazín Full Moon

„Knižní esej bourá mýty o hudebním géniu a hudbu popisuje jako výsledek toho, pro jaký prostor byla objednána, čím bude hrána či kdo to zaplatí…“ – iLiteratura.cz

POPULÁRNÍ HUDBA

Ve stejné době, kdy se klasická hudba stěhovala do nových prostor, se rozvíjela i hudba populární. Souběžně s pozdější klasickou hudbou se na počátku minulého století rozvíjel jazz. Tato populární hudba původně měla své místo v barech, na pohřbech, v nevěstincích a tanečních podnicích. Související prostory měly krátký dozvuk a nebyly tak velké, takže groovy v nich mohly znít stejně silně a zřetelně jako v CBGB.

Scott Joplin a další upozorňovali na to, že vznik jazzových sól a improvizací představoval pragmatické řešení určitého problému: „Napsaná“ melodie se během hraní hudebníků vyčerpávala. Aby obecenstvo mohlo déle tančit na oblíbené pasáže, hudebníci jamovali ve stejných akordových progresích a drželi stejný groove. Muzikanti se naučili natáhnout a prodloužit jakoukoli část melodie, kterou lidé považovali za populární. Z nutnosti se vyvinuly improvizace a prodlužování skladeb a vznikl tak nový druh hudby.

V polovině dvacátého století už se jazz přerodil v jakousi klasickou hudbu, často prezentovanou v koncertních sálech. Když ale člověk navštívil nějaký „juke joint“ nebo viděl hrát dechové kapely Rebirth či Dirty Dozen v podniku jako Glass House v New Orleans, pak viděl i spousty lidí, kteří na jazz tančili. Kořeny jazzu totiž spočívají v duchovní taneční hudbě. Ano, je to jeden z druhů duchovní hudby, která by ve většině katedrál zněla hrozně.

Upravena byla i instrumentace jazzu tak, aby hudba přehlušila tanečníky a rámus v baru. Banja byla hlasitější než akustické kytary a pěkně hlasité byly i trubky. Dokud se nezačaly běžně používat zesilovače a mikrofony, nástroje, pro které se psalo a na které se hrálo, se přizpůsobovaly situaci. Složení kapel i notové zápisy skladatelů se vyvíjely tak, aby hudba byla slyšet.

Žánry jako country, blues, latinskoamerická hudba a rokenrol taky (původně) sloužily k tanci a musely být dostatečně hlasité, aby přehlušily šum hovoru. Tak se to projevovalo v dobách, kdy se zmíněné žánry etablovaly; reprodukovaná hudba a zesilovače to vše později změnily.